- Sig det rent ud, Billy. - Mr. Rogers slog dig -
- med tre og et halvt sekund. - Tag det som en mand, Henry.
Kan jeg gøre for, jeg er dig overlegen?
Vil du have en drink?
Hvorfor ikke?
Vi ses derhenne. Tak, Billy.
- Det er da fornemt. - Hvad er det?
Marys kæreste, Henry Talbot, inviterede os til hans løb -
- i Brooklands næste uge. - Han fedter bare for os.
Mor vil ikke tillade det.
- Hvorfor dog ikke? - Du er ved at komme dig.
Jeg vil bare se på løbet, ikke køre det selv.
Det er langt at rejse for 10 minutters løb.
Han inviterede også Bertie Pelham.
Hvad med dig, Mary?
Jeg overtalte vist mig selv, selvom jeg kommer til at fortryde.
Det er færdigt og har åbent.
- Du er ejer af et hotel. - Hvad fik du lavet?
Jeg gjorde et værelse til et badeværelse og installerede et wc.
Så har jeg to værelser og et til min niece.
- Når hun skal overtage engang. - Engang.
Nu skal du bare bruge flere kunder. Det skal nok komme snart.
- Hvordan går det de nygifte? - Fint.
Men mr. Carson vil gerne spise i hytten igen.
Lyd ikke så trist. Jeg forbereder noget.
Hvad end, det bliver, kan jeg ikke lave det.
Eller tallerkenerne er kolde, dressingen er den forkerte.
- Sætter han pris på det? - Gør mænd det?
Daisy, mr. Dawes gav mig en dato hos eksaminationsbestyrelsen.
- Hold da op. Hvornår? - Den 20.
Åh, du gode gud.
Det er gudsbespottelse.
Bare han ikke holder det imod mig. Jeg får brug for hjælp.
- Kan du lide bryllupper? - Ja, men jeg tager ikke til dette.
Jeg ville være som den onde dronning til Snehvides dåb.
Hvorfor vil Larry Grey have dig med?
- Af alle folk. - Det ønsker han nok ikke.
- Dickie har nok overtalt ham. - Jeg tvivler.
Han ville ikke udsætte dig for flere ydmygelser.
Hvem er det så?
Jeg vil tro, det er miss Cruikshanks værk.
Det er hende, der har haft travlt med at vise sit venskab.
Skal jeg ikke besøge hende og prøve at få sandheden ud af hende?
- Jeg skulle ikke have vist dig det. - Åh, sludder.
Går det godt i mit tidligere kongerige?
Cora falder på plads. Det må føles ret underligt.
Nej, jeg er gårsdagen, hun er morgendagen. Sådan er det.
Du må være såret.
Tja, hvis jeg skal være helt ærlig -
- er jeg vred over behandlingen. - Jeg forstår dig godt.
Når jeg er vred, siger jeg ting, folk nok ikke vil tilgive.
Så jeg vil rejse væk -
- og rette min vrede mod ørkenluften -
- og vende tilbage med fornyet kontrol over min tunge.
Din selvbeherskelse er eksemplarisk.
- Det er ikke forkert? - Du har ikke brug -
- for et skænderi med din egen søn lige nu.
- Eller svigerdatter. - Nej.
Men jeg skal nok besøge miss Cruikshank, før jeg rejser.
Hun er nok en hård nød at knække.
Og jeg er en hård nøddeknækker.
Hvordan har mr. Mason det? Jeg er klar til at hjælpe.
Det skal jeg nok sige til ham.
Jeg leder efter en stilling, mr. Carson. Det er rigtigt.
Det ved jeg godt-
- men det er ikke rimeligt over for herren at udskyde det.
Er jeg så fyret?
Nej, men jeg vil meget gerne snart høre -
- hvem din nye arbejdsgiver er, mr. Barrow.
Vi bor hos Rosamund, kører ud til banen -
- får frokost, ser løbet og rejser hjem igen dagen efter.
Det er unødvendigt i din tilstand.
Jeg er ikke i nogen tilstand. Udover kedsomhed.
- Lad mig nu bare. - Det er op til dig.
Mener du det, tager vi af sted.
- Edith? - Ja. Hvis Bertie kommer.
Det er langt for ham.
Måske er der noget andet for ham.
Er det ikke nok, at han gerne vil se dig?
Ville det genere dig?
Beklager, hvis mr. Carson var hård i tonen.
Han ville ikke være led, men det bekymrer ham, når planer udskydes.
Planen om min afgang.
Du har bare ikke fundet den rette person endnu, mr. Barrow -
- men der er sikkert venner derude, der venter på dig.
Og et nyt job i et nyt hus kan måske hjælpe dig hen til dem.
Men ser De, mrs. Hughes -
- dette er første sted, jeg fandt -
- hvor jeg har kunnet slå rødder.
Beklager meget, lady Grantham.
Ingen fortalte mig, De kom, og lord Merton er ude.
- Jeg ville faktisk tale med Dem. - Hvor smigrende.
- Må jeg byde på noget? - Kun Deres opmærksomhed.
Må jeg sidde her?
Nå, mrs. Crawley -
- fortalte, De besøgte hende, da De lige var ankommet.
At De var meget høflig.
Det prøver jeg altid på at være.
Ingen kan være venlige altid.
Og nu har De inviteret hende til Deres bryllup -
- hvilket overrasker hende en del.
Fordi Larry og mrs. Crawley ikke altid har været bedste venner.
Larry Grey har talt til mrs. Crawley på en måde -
- som i et andet århundrede -
- ville have fået ham skudt.
- Var det virkelig så slemt? - De kender ikke hele historien.
Men jeg vil gerne vide, hvorfor De inviterer mrs. Crawley -
- når Deres forlovede ikke kan udstå synet af hende?
Det tvivler jeg nu på -
- men jeg indrømmer -
- at Larry måske ikke helt har tænkt det igennem.
- Hvilket betyder? - Tja, bare at hans far er gammel-
- og alene -
- og har brug for - Pleje?
Hvilket De ikke kan tilbyde ham.
Jeg ville have sagt en ven.
Hvilket De ikke kan være.
Og hvad med huset?
Sørger De for, han ikke er her?
Hun vil ikke bo på Cavenham efter lord Mertons død.
- Det ville blive altfor ensomt. - Men det ville nok ikke -
- være ensomt for en kvinde som Dem.
De bliver nok nødt til at hive Dem ud, mens De kradser i gulvet -
- og holder fast i dørkarmene.
Så det er altså derfor.
De vil have en gratis sygehjælper -
- så De ikke skal bekymre Dem om den gamle mand.
De er en beregnende frøken, ikke sandt?
Jeg ville have ondt af Larry -
- hvis jeg ikke hadede ham sådan.
Det skal jeg glemme, De sagde -
- men De må hellere gå nu.
Bliver De, vil det blive akavet, når vi mødes igen -
- hvilket nok er uundgåeligt. - Næppe, miss Cruikshank.
Ikke hvis jeg ser Dem først.
Som I nok har hørt, er familien bortrejst i tre dage næste uge.
Så hvis nogen føler, I har fridage til gode -
- kunne I måske holde dem der, men sig det til mig først.
Jeg har skrevet en annonce. Den kommer ud i morgen.
- Nu skal du bare være tålmodig. - Hvad nu?
Mrs. Patmore er klar til sine første gæster i gæstehuset.
- Det var hurtigt. - Ja, det sagde jeg også.
- Jeg er så nervøs. - Vær ikke fjollet.
Jeg ser på det, mens de er i London.
Jeg tager gerne med.
Alle har noget at give sig til på fridagene.
- Undtagen mig. - Vi ved, hvad du må gøre.
Ja, mr. Carson.
Nu har jeg da set det med.
Vil du fortælle mig det eller ej?
Hun har bare besluttet sig for at tage -
- til det sydlige Frankrig. - Hvornår?
Familien er i London næste uge for at se løbet.
Hun vil gerne rejse, mens de er væk.
- Det kan hun ikke. - Nej?
Måske skulle du gå op og sige det.
- Så slipper jeg for at pakke. - Hvad så med dig?
Ja, hvad tror du? Jeg tager med hende.
Åh, jeg ved nu ikke.
En gåtur langs Croisette -
- middag i Saint Juan les Pins.
- Jeg kan lige overkomme det. - Og hvad med mig?
Du bliver her og slikker på frimærker.
Så hun vil snige sig væk, mens de ikke er hjemme?
Min frøken sniger ikke, skal jeg sige dig.
Den eneste, der sniger rundt, er dig.
Jeg må løbe. Jeg har meget at se til.
Det er belastende, men hvad skal jeg gøre?
To middage. Ikke noget særligt.
- Og tøj til Brooklands. - Meget fint.
Beklager, hvis du ikke glæder dig. Det gør jeg.
Mr. Talbot må ikke få høje forventninger.
Han undrer mig lidt.
Jeg kan godt lide ham -
- men en racerkører vil næppe gøre hende lykkelig.
Sybil, måske.
- Men Mary? - Men det er jo hele pointen.
Hvad har han, der fascinerer Mary -
- når stakkels, gamle Tony ikke havde noget at byde på?
Du tænker nok sexappel, men er Mary ikke for følsom?
Vi har en speciel datter.
Men jeg har aldrig været til racerløb.
Mr. Talbot fikser den. Du kan hjælpe med skovturen.
Tag toget. Der er ikke plads i bilerne.
- Mr. Bates glæder sig. - Bare jeg gjorde det.
- Du behøver ikke tage af sted. - Jo.
Det er en del af ham, og jeg må leve med det.
Det lyder seriøst.
Du er nok ikke enig.
Det er ikke op til mig.
Men er du enig?
Mr. Talbot virker som en rar mand -
- men jeg ved bare ikke, om hans liv passer til dit.
- Det er ikke en fornærmelse. - Jeg er ikke fornærmet.
Jeg er bekymret, for jeg forstår godt, hvad du mener.
- De siger jo, modsætninger tiltrækkes. - Ja, tiltrækkes.
Men lever de lykkeligt til deres dages ende?
Jeg går op om et minuts tid.
Hvordan beviser du, om han tester din viden?
Det må du da vide.
- Jeg føler, jeg må gøre noget. - Er det så vigtigt?
Ja, jeg vil ikke føle mig dum.
- Du er ikke dum. Det er jeg. - Hvorfor siger du det?
Fordi jeg ikke ved, hvad jeg skal gøre med Coyle.
Hvorfor dog ikke?
Måske hvis jeg havde vidnet -
- men det skete aldrig.
- Det føles så uafsluttet. - Du lyder som om, du gør det.
Jeg må sikre mig, han ikke har magt over mig mere.
Siger du til, når du beslutter dig?
Da Daisy sagde, du ville hjælpe -
- tænkte jeg, om du ikke kunne opdatere regnskaberne lidt.
Eller klare nogle andre ting?
Jeg kan gøre alt, til vi får adskilt pattegrisene.
Men jeg må have styr på tallene. Hvornår kan du komme?
Jeg har travlt lige i øjeblikket.
Sig til, når du får tid.
Rejser du nu? I dag?
Jeg overnatter i London -
- og sejler så med "S. S. Paris" -
-fra Southampton i morgen.
Vi sejler rundt på Middelhavet-
- og så skal jeg bo hos Broughams i Cannes. De inviterer mig konstant.
Omringet af udlændinge.
Grunden til, jeg rejser, er, jeg vil være ivrig efter at komme hjem.
En måned mellem franskmænd burde klare det.
Bliver Robert ikke såret?
Ikke så såret som han ville blive -
- hvis han vidste, hvorfor jeg rejste.
Kan du ikke give dette til ham -
- når de kommer hjem?
Og hvis de vil i kontakt med dig?
Tja, jeg Jeg har skrevet til Tom, hvordan man kan få fat i mig.
Han er den mest fornuftige.
Åh, i øvrigt...
Jeg besøgte miss Cruikshank.
Og stod hun så bag den sære invitation?
Faktum er -
- hun ønsker, du tager dig af Dickie, så de slipper for det.
Dit valg er endnu sværere nu end før.
Da vi talte sammen, ville du ikke komme mellem en far og sønnerne.
Hvad har ændret sig?
Nu må du beslutte, om du skal efterlade ham -
- hos hans selviske og grådige børn.
Et det sødt? Eller rigtigt?
Det er en kamp, jeg ikke vil være en del af.
Jeg vil gætte på, at hvis du hjælper miss Amelia -
- er du heldig, hvis du får et julekort.
- Kan du være klar i morgen aften? - Det er bare et par.
Huset er blevet flot.
Ingen tvivl om det.
Men der er meget at tænke på. Du tilbyder ikke middag, vel?
Nej. Hvis de vil spise, kan de gå ned på kroen -
- men jeg vil gerne fremhæve min morgenmad.
- Den skal helst have fin omtale. - Det skal du nok sørge for, den får.
Jeg kommer igen i morgen, men skal jeg komme tilbage torsdag morgen?
Familien er i London, og Daisy kunne sagtens stå for morgenmaden.
Det ville være helt fint.
Nå, middag med mr. Carson...
Hvad med i morgen aften, når de er væk?
Så kunne vi vel spise på et normalt tidspunkt.
Tja, det kunne I. Eller ikke.
For jeg har en idé.
- Hejsa, fremmede. - Jeg er her slet ikke.
Jeg skal til racerløb i Brooklands og ville bare lige kigge ind.
Ja, der sker ikke så meget. Men...
Vi fik et tilbud i dag, og jeg ville spørge om din mening.
Hun hedder miss Cassandra Jones -
- og hun synes, vi skal komme med gode råd.
- Skal de komme fra hende? - Ja, men hun er faktisk -
- ganske morsom.
"Har din mand mistet interessen? Her er første skridt:
Kig dig selv i spejlet."
- Hvad foreslår du? - Vi finder på nogle problemer.
Hun kan besvare dem. Vi ser, om læserne kan lide det.
Der er intet nyt ved en klumme om problemer.
De er populære i Amerika. Så de burde måske genindføres her.
Skal vi kalde hende til samtale?
Nej, vi venter, til vi har besluttet os.
Jeg synes, det er forsøget værd.
Jeg har aldrig set et racerløb.
Min søsters nye kæreste kører. Vil du ikke med?
Jeg ved ikke rigtigt.
Jeg er arbejdsgiveren, og hvis jeg siger god for det, er det okay.
Du kan hilse på min familie, hvis du er stærk nok.
Jeg tænker, om vi måske skulle have åbnet Grantham House.
- Jeg føler mig skyldig. - Gør ikke det.
Der er ingen tjenestefolk.
Næsten alle, vi kender, sælger deres hjem i London -
- men jeg kan ikke blande mig.
Jeg kom forbi Devonshire House på vejen hjem.
Der foregår noget stort på det sted.
Lejligheder, kontorer og butikslokaler.
Folk ønsker sig ikke paladser mere.
- Selv hvis de har råd. - De var sjove.
I min ungdom havde store værter middage for 20 folk hver dag.
Kom man i god tid, kunne man få noget skøn mad.
Beklager, lady Rosamund. Jeg troede, middagen var klar.
Og det burde den være.
Skal vi gå fra bordet?
Medmindre drengene hellere vil blive og tale om biler.
- Jeg vil hellere følge med damerne. - Som lord Byron.
Flot, du fik dem samlet, Tom. Tak.
Det er min fornøjelse.
Det er tydeligt.
- Sådan som du dukker uinviteret op. - Jeg håber, det er tydeligt.
Tydeligt, jeg vil være en del af familien.
Har jeg ikke noget at sige om det?
Jeg vil have dig omringet af folk, der siger:
"Er han ikke skøn?" eller "Du må hellere holde på ham."
Og hvis de nu siger:
"Jeg troede ikke, en racerkører var din stil"?
Det behøver de ikke sige. Du har selv sagt det.
Der er en liste på længde med din arm over folk, der komme i morgen.
Bare giv mig listen, så finder jeg ud af det.
Er det i orden, jeg inviterede din familie?
Jeg er her jo, ikke?
Lad os få noget kaffe.
Er du forberedt på din eksamen?
- Jeg har gjort det så godt som muligt. - Det er fint.
Jeg har ikke altid været sikker. Men nu, du er nået i mål: Godt gået.
- Held og lykke med det. - Gad vide, hvor det fører hende hen.
Viser Gwens besøg os ikke, at alt er muligt i det nye århundrede?
Hvad med Dem, mr. Molesley? Er De klar?
Det tror jeg. Det bliver ikke bedre.
Jeg kommer med noget frokost til dig, Daisy og mr. Dawes.
- Det behøves ikke. - Jeg vil gerne.
- Jeg hjælper dig. - Mr. Barrow?
Hvad bruger De Deres fridag på?
Jeg kigger på jobannoncer, mrs. Hughes.
Hvad ellers?
Sådan. Det burde være fint.
Så burde du være klar.
- Det er en god bil. - Vi har brug for dig, Tom.
Frist mig ikke, Henry.
- Hvem er det? - Laura Edmunds. Min redaktør.
Det er Tom Branson, min svoger. Og dagens mand, Henry Talbot.
- Hej. - Min søster, Mary. Og mine forældre.
Du kan tale med dem senere.
- Rart at møde dig. - Lord Grantham. Lady Grantham.
Det er Charlie Rogers. Han kører på Henrys hold.
Henrys hold? Når det er mig, der slår ham hver eneste gang?
Han praler bare. Jeg er hurtigere, yngre og bedre.
Men ikke til at køre.
Bare jeg kunne hjælpe lidt mere.
- Bare hep, Tom. - Det skal jeg nok gøre.
Hvorfor gør jeg dog det? Jeg kan ikke sluge.
- Det er ikke, hvad vier vant til. - Ikke det?
Det er olieplettede sandwicher og champagne.
Jeg er glad for, vi kunne forbedre det lidt.
Tak.
Toget sad fast i tunnelen i en time.
Nå, men nu er jeg her.
Kom og mød miss Edmunds.
Er det hårdt at være kvindelig redaktør?
Fleet Street lyder ret hårdt.
Det er hårdt at være en kvinde, der ikke er husmor. Men jeg prøver.
- Det er modigt og godt. - Du godeste.
Far er snart konverteret helt til den moderne verden.
Lad jer ikke narre.
Han vil stadig se os som glade koner og mødre.
Hold nu op. Selv leoparder kan skifte pletter.
Nemlig. Der er stadig noget mad.
Ingen virker utilfreds med, lady Edith hyrede en kvinde.
Du er en forbedring efter min sidste redaktør.
Du er ikke den eneste her, der har hoppet over forhindringer.
Jeg startede på Downton Abbey som chauffør.
- Vi bliver vist kaldt ind. - Bilerne er klar.
- Jeg kommer nu. - Du burde nu blive her.
Det betyder meget, at du kom i dag.
Det håber jeg. Mit fordøjelsessystem er helt i knuder.
Det skal nok gå. Mary, du må tro på mine færdigheder.
Når jeg kommer forbi dig, regner jeg med, du vinker.
Er det i orden at bede?
- Henry! - Kommer nu!
Det burde da opmuntre mig.
Vi ses om lidt.
Tid ti! at lade vores racerkørere indtage banen.
Vi venter bare på, at den sidste kører kommer på plads.
Og her har vi ham. Henry Talbot i bil nummer 14.
Held og lykke, Charlie.
Held og lykke, du gamle.
Nu falder flaget snart, og løbet vi! begynde.
Lyt lige til de motorer, mine damer og herrer. Der kører de!
De ræser ned ad banen
Kom så, Charlie!
Her kommer de.
Kom så, Talbot!
Råb ikke det. Er Talbot ikke bilens navn?
Jeg kan ikke råbe "Henry!" De kan de alle hedde.
- Åh, gud. Der er de. - Kom så!
- Hvornår er det ovre? - De skal først nogle omgange rundt.
Ja! Kom så!
Kom nu! Gud velsigne dig! Kom så!
Hvad er pointen? Hvad får de ud af det?
Hvad tror du? Fart!
Meget venligt, mrs. Patmore.
Jeg ville have taget lemonade med, men glemte det i køkkenet.
- Jeg kunne sparke mig selv. - Den her?
Åh, hvor sødt af Dem, mr. Barrow. Tak.
Hvordan gik eksamenerne? Gik det godt?
Det ved vi jo ikke noget om, vel, mr. Dawes?
Det finder du snart ud af, men Daisy må vente lidt.
Jeg er ikke færdig endnu med papirerne.
Var det sværere end ventet?
Se selv.
Hvad med nummer to? Den havde jeg besvær med.
Hvad står der? Læs op, Andy.
- Jeg læser det. - Hvad er der galt?
"Tsar.-
...Nic-holas...
- kalder ..." - Kom her med det.
"Nicholas den første kalder Tyrkiet for Europas patient.
Hvad var grunden til Tyrkiets sygdom -
- og hvordan ville den russiske Tsar behandle den?"
Jeg kan ikke læse, mr. Molesley.
Mr. Barrow har prøvet at lære mig det-
- men jeg er for dum.
- Sig ikke det. - Så nu ved I det.
Jeg er et fjols, der ikke ved noget.
Jeg er et nul.
Tempoet sættes i vejret nu, da førerbilen -
- nummer seks, som køres af Patrick Axford -
- er gået ud med problemer med køleren.
Det ser ud m, sir Patrick også har sprængt en pakning.
Nu kommer de igen.
Er du ikke misundelig?
- Nej. - Heller ikke mig.
Vi bliver vist nødt til at holde øje med Tom.
Men der er noget galant og modigt over det.
Det kan selv jeg se.
Andy.
Måske kan jeg hjælpe dig-
Hvor venligt. Hvad siger du, Andy?
Jeg har prøvet med mr. Barrow -
- men jeg kan ikke komme i gang.
- Jeg er for dum. - Hold nu op med at sige det.
Du er ikke dum. Og jeg lover dig -
- jeg snart skal få dig til at læse -
- hvis du kommer forbi tre gange om ugen efter skoletid.
- Kan du klare det? - Det er fint.
- Det tager ikke længe. - Og vi kan...
Faktisk, mr. Barrow, ville det være bedst uden Dem.
De har været generøs, men Andy må ikke blive forvirret -
- pga. forskellige metoder. - Nej. Selvfølgelig.
Nå, I må undskylde mig -
- men Daisy har meget at se til og må i gang.
- Brug for hjælp? - Jeg klarer mig.
- Held og lykke, Daisy. - Ja, held og lykke.
Det er sært, når hele huset er tomt.
Så må vi bare være mere på vagt.
- Lad os sidde ned. - Jeg ved nu ikke.
Bare et øjeblik.
Er det ikke rart?
De lever ikke dårligt. Det må man give dem.
De lever, som de skal leve. Der er fordele og ulemper.
Det er bedre end kun ulemper.
Jeg håber, du er klar til i aften.
Vi kan endelig spise på et normalt tidspunkt.
- Så kom ikke for sent. - Kan du nu lave maden?
Bare rolig.
Jeg har været igennem alle detaljer med mrs. Patmore.
Goddag.
Hvad sker der her? Må alle være med?
Nej, mr. Barrow. Det må de ikke.
Det ser du til at blive en tæt kamp.
Men hvad nu? Corvells Bentley sænker farten.
Den kører ind ti! siden. Der er Rogers!
Charlie Rogers fører nu løbet. Og se nu der.
Henry Talbot vil prøve at stjæle føringen fra ham.
Han har allerede overhalet en Viper, her kommer han!
Talbot angriber og udfordrer nummer et!
Rogers kan vist ikke hamle op med ham.
Jeg tror, han er gået op i gear.
Rogers kommer tilbage.
Han tager føringen!
Hvor er det flot kørt af Charles Rogers!
Nu kommer de igen. De to Bentleyer.
De kører side om side ind mod målstregen. Kom så!
Kom så!
Op med humøret. Det er snart ovre.
Virkelig? Det føles ellers, som om vi er fanget i en evig forbandelse.
Åh, du gode gud.
Det er forfærdeligt! Skrækkeligt!
- Bliv her. Bertie, kom med mig. - Selvfølgelig.
Nej, jeg kan ikke blive.
Du skal ingen steder.
- Jeg må derhen. - Nej, Anna.
- Ikke i din tilstand. - Jeg må.
- Kan du følge med hende? - Naturligvis.
Få ham ud!
- Charlie! - Kom så!
Kan nogen se ham?
- Få ham ud! - Charlie!
- Det er for sent. - Henry, kom tilbage!
- Kom tilbage! - Henry! Henry!
- Charlie! - Han er borte, Henry!
Nej! Charlie!
Det er for sent.
Charlie!
Han er borte.
Vi må hjælpe ham. Charlie!
- Charlie! - Gør plads.
Jeg kender ham. Gør plads.
Det kan du ikke sige. Vi ved ikke, om det er ham.
- Åh, gud! - Jeg har brug for hjælp!
Hvem er det? Kan vi finde ud af det?
Tom! Bertie! Hvem er det?
Det er Charlie Rogers.
Han var min ven.
Min bedste ven, faktisk.
Hvis det da ikke lyder som noget fra en dårlig roman.
Jeg spørger hele tiden mig selv -
- om jeg opfordrede ham. - Selvfølgelig gjorde du det.
- Og han opfordrede dig. - Ja, men jeg var så dum.
Jeg drillede ham og pressede ham.
Og han gjorde det samme.
Var du død i stedet-
- ville han spørge sig selv om det samme.
Ja, men jeg døde ikke, det gjorde han.
Beklager.
Vi tager af sted nu.
Tante Rosamund vil ikke aflyse middagen i aften.
Hun mener, vi burde være samlet på sådan en dag.
Jeg kan ikke. Jeg må tale med Charlies familie.
Selvfølgelig. Jeg tænkte mig ikke om.
Hils hende og sig tak.
. Og Mary - Nej.
Lad os ikke tale om det lige nu.
Kom så. Få nu pinen overstået.
Bestod han eller ej?
Mr. Molesley.
Det ville glæde mig, hvis De ville være lærer på landsbyens skole.
Jeg...
Venligt af Dem at komme og sige det.
Betyder det, du skal være lærer?
- Hvornår rejser du? - Lige et øjeblik.
- Der er meget at få ordnet. - Naturligvis.
Imponerende, mr. Molesley.
Der er Oxford og Cambridge studerende, der ved mindre end Dem.
De burde være stolt.
God aften.
Mr. Dawes.
Mange tak.
Godt gået, mr. Molesley.
- Du er bliver den næste. - Næppe, men tak.
Vi burde fejre det. Kom med ud i køkkenet.
Der er en flaske vin derude, og mr. Carson ville tillade det.
Skal du så ikke tjene her mere?
Det er snart ovre for os alle, Daisy.
- Jeg fik bare et forspring. - Vil du ikke savne det?
Jeg har indset, jeg aldrig bliver butler.
I hvert fald ikke i et fint hus som dette.
Der kommer flere og flere folk -
- der jager færre og færre jobs.
Så tiden er nok inde, og dette var en god måde.
Jeg er glad på dine vegne. Du fortjener det.
Jeg synes aldrig, jeg fortjener noget.
Måske har jeg bare taget fejl.
- Kommer De, mr. Barrow? - Om lidt. Bare gå i forvejen.
Kan du lide rødvin? Her. Snup et glas.
Andy, kom nu. Tag et glas vin.
Tillykke.
Men hvordan gjorde du?
Jeg må have snublet og faldet den forkerte vej.
Mrs. Patmore lagde bandage på.
Jeg går til lægen, hvis det bliver værre.
- Men hvordan vil du lave mad? - Det kan jeg ikke.
Jeg kan ikke løfte.
Det er ikke så svært. Jeg guider dig igennem det.
Mener du
jeg skal lave mad?
Det er ret lige til.
Sæt straks kyllingen ind i ovnen.
Skræl kartoflerne og gør blomkålen klar.
Og sæt noget vand over.
Der burde være brød og løg til brødsaucen.
Der er smør og mælk i kødskabet udenfor.
Jeg går ikke ud fra, nogen af os vil spise noget?
Når man taler om risiko og fare, lyder det bare sjovt-
- men realiteten bag alt det er pludselig død.
Pludselig, idiotisk og spildt død.
Det var forfærdeligt. Det var forbandet forfærdeligt.
- Sproget svigter dig aldrig. - Åh, hold nu kæft!
Skal vi gå fra bordet?
- Du skal i seng. - Også mig.
Resten af jer kan tale natten lang.
Skal jeg sige farvel?
Ikke endnu.
Kom ind og få en drink.
Henry ringede.
Bed ham om at ringe i morgen.
Du må nok hellere tale med ham.
Du burde prøve at sove lidt.
Jeg måtte først høre din stemme.
Sandheden er
jeg kan ikke sove, før jeg ved, hvad vi gør.
Henry, jeg beder dig, ikke lige nu, okay?
Tænk på Charlie, ikke os.
Hør nu på mig. Det ville Charlie.
Hans død har fået mig til at indse, vi ikke må spilde et eneste minut-
- os to. Det er mit Carpe Diem, og at jeg må gribe dagen...
Nej!
- Hvad mener du? - Jeg ville ikke have sagt det nu -
- men denne dag har også fået mig til at indse noget.
Vi er ikke skabt for hinanden, Henry.
- Vi passer ikke sammen. - Jeg...
Sig ikke, du vil opgive racerløb.
Jeg ønsker ikke, du opgiver noget.
- Kun mig. - Jeg kan ikke opgive dig.
Jeg ønsker kun det bedste for dig.
Jeg ønsker, du får et langt og lykkeligt liv.
- Bare ikke med mig. - Mary, du må ikke gøre det her.
Jo, det må jeg.
Godnat, Henry.
Bare du ikke ville gøre det.
Ved du, hvad det værste er?
Da de sagde, det var Charlie og ikke Henry, der døde, var jeg glad.
Tænk engang. Jeg var glad.
Du tænker ikke klart.
Det bragte Matthews død op til overfladen. Du er i en tåge...
- Jeg ønsker det ikke. - Du er bange for at blive såret igen -
- men nu skal du høre.
Du bliver såret igen, og det gør jeg også -
- for det er en del af livet at blive såret.
Men det er ingen grund til at opgive manden, der er den rette.
Jeg beklager, jeg er lidt bagud.
- Kartoflerne blev nok lidt kolde. - Helt fint.
- Hvordan er blomkålen? - Åh, du godeste.
Mens du er derhenne, sætter du så ikke æbledrysset ind.
Nederste ovn.
Det har været en god dag.
Jeg har faktisk nydt det.
Jeg er glad for, det gik godt for mr. Molesley.
- Og Andy. Det skal nok blive godt. - Det gør det vel.
Men han vil kun lære at læse, så han kan lære mere om landbrug.
Og hvad så? Man kan ikke begrænse sig i kærligheden.
Hvis mr. Mason får nye venner -
- betyder det ikke, han elsker dig mindre.
Gør det ikke?
Jeg har aldrig haft meget at kalde mit eget.
Men du har fundet dig en faders kærlighed -
- og du kan regne med ham -
- ligesom du kan regne med mig.
Smut så med dig. Jeg klarer det her.
Æbledrysset er blevet godt.
Min mors var altid lidt smattet.
Åh, drys.
Var det alt? Et vi færdige?
Sæt tingene i blød. Skyl alle gryderne.
Du kan godt vente med at vaske op til morgen.
- Har du det ikke bedre i morgen? - Det tror jeg ikke.
Vi kunne bede Billy om at komme, men han har sit eget at se til.
Kan du ikke klare det?
Jo.
Det er helt fint.
Du er vel glad for at komme i seng. Det er jeg.
Hvad er der?
Jeg tænkte bare, om det var på sin plads at sige tillykke.
Det er lidt tidligt at juble, men ja.
Jeg er glad på dine vegne.
Det er rart at tænke på et nyt liv. Især på sådan en dag.
Nå, men godnat.
Sikke du dog fylder. Du nyder vist livet.
Det er tidligt for mig. Han gik i seng, da vi havde spist.
- Ikke for mig. Hun er rystet. - Over ulykken?
På grund af ulykken. Og hun slog op med mr. Talbot.
Det er ikke rette aften at beslutte sig for det.
Hun er sikker, siger hun.
- Har hun ret i det? - Det ved jeg ikke.
Sikkert.
Så er der ikke mere at sige.
Jeg må desværre løbe nu.
Du har været en stor hjælp.
Det er underligt, ikke?
Vi var vidner til en tragedie -
- men at sidde her med din arm om mig -
- får mig til at føle mig så godt tilpas.
Når du siger sådan noget, gør du mig meget glad.
Hvis det ikke er forkert at føle sig glad sådan en dag.
Det er aldrig forkert at føle sig glad og tilpas -
- i andres selskab. - Føler du alt det pga. mig?
Det er ikke en fælde.
Det har været en trist dag -
- og du har fået mig til at indse det. Det er alt.
Men jeg kan godt lide at blive fanget og
tja, lad mig bare sige det:
Jeg vil giftes med dig.
- Er du ikke fornærmet? - Fornærmet?
Hvorfor skulle jeg være det? Jeg er henrykt.
Jeg er glad.
Men jeg er også overrasket.
Hvorfor? Jeg er jo vild med dig.
Jeg ser bare ikke mig selv som en, mænd kan være vilde med.
Så tager du fejl. For det er jeg.
Jeg har ikke meget at tilbyde -
- og din far håber nok på mere end en fattig mand som mig -
- men hvis kærlighed kan opveje det, har jeg rigeligt på min side.
Jeg må spørge om noget.
Må jeg tage Marigold med mig?
Marigold?
Din families barnepige?
Jeg er mere glad for hende end nogen anden -
- og jeg vil ikke undvære hende.
Hvis hun betyder så meget.
Jeg håber også, vi får vores egne børn inden længe.
Ja, det ønsker jeg også.
Siger du så ja?
Ikke helt.
Jeg må tænke over det. Beklager, men det må jeg bare.
Bare gør det. Jeg gifter mig ikke med andre.
Ikke før efter du har knust mit hjerte.
Jeg smutter.
Kys mig først.
Og jeg lover dig, du ikke kommer til at vente længe.
Jeg håber, I kan lide det.
Jeg går nu, men min niece, Lucy, er i køkkenet. Hun sørger for alt.
- Tak. - Tak.
Goddag Carson.
Mrs. Crawley er på biblioteket.
- Hun har været her i noget tid. - Hvorfor?
Det sagde hun ikke, men hun vil gerne tale med Dem.
Og mr. Spratt ringede og spurgte, hvornår De ankom fra London.
- Mr. Spratt? - Dowager grevskabets butler.
Åh, den mr. Spratt. Hvad ville han?
Igen fik jeg ingen forklaring.
Meget besynderligt.
Isobel, jeg håber ikke, du har ventet i flere timer.
Slet ikke. Det var min egen skyld. Jeg kom alt for tidligt.
- Hvordan gik det? - Forfærdeligt -
- men lad os ikke tale om det nu. - Beklager.
Og for at være helt ærlig -
- har jeg det lidt underligt. - Hvorfor det?
Jeg har et brev fra kusine Violet.
- Hvorfor kom hun ikke med det? - Hun er rejst bort.
Rejst bort? Hvorhen?
Hun tog med en båd. Hun sejler rundt på Middelhavet.
Det er mig, ikke sandt? Hun er vred på mig.
Det er der ingen grund til at nævne nu.
Hvad står der i brevet?
Ikke så meget.
Hun har brug for luftforandring, og Spratt kommer med en farvelgave.
Det var derfor, han ringede.
- Mr. Spratt er ankommet. - Vis ham ind.
Han står ude i hallen med en gave -
- til Dem, men han vil ikke komme ind med den.
- Hvad sker der? - Han har måske ret, lord.
- Vi ser på det. - Hvis De ønsker det.
Men det virker meget underligt.
Hvad er den store overraskelse?
Det får De snart at se, men den er ganske god.
- Goddag, min herre. - Spratt.
Hvad er det for en hemmelighed?
Hendes Højhed har selv udvalgt hende.
Hun insisterede på den.
Jamen hej med dig.
Hvad skal vi dog kalde dig?
- Hej. - Jeg ved det. Teo.
Bruger vi ikke altid navne fra det gamle Egypten?
Teo var Amenhotep den andens hustru. Mor til Tuthmosis den fjerde.
- Ved du ikke det? - Hun er ikke så trænet endnu.
Vi ville ikke komme op med hende.
Det gør ikke noget. Du kommer op med mig.
Han elsker hunde.
Hvordan gik det med gæsterne?
- Var alt tilfredsstillende? - Meget.
Han var læge, mrs. Hughes. Tænk engang.
Så jeg kunne ikke have fået en bedre start.
Selvom jeg knoklede mere med morgenmaden -
- end jeg har gjort, siden lady Rose blev gift.
Nu, vi taler om det. Har mr. Carson overlevet udfordringen i aftes?
Lad os bare sige -
- han fandt en fornyet respekt for kokken og opvaskerens rolle -
- så han bliver nok ikke så besværlig i fremtiden.
Hvad er så sjovt?
Bare livet, mr. Carson.
Bare livet.
Undertekster: SDI Media Dansk oversættelse: Stephan Gru